МЕХАНІЗМИ СУБВЕНЦІЮВАННЯ ЕНЕРГОЕФЕКТИВНИХ ПРОЄКТІВ У КОНТЕКСТІ ІННОВАЦІЙНИХ ПРІОРИТЕТІВ «ЗЕЛЕНОЇ» ЕКОНОМІКИ УКРАЇНИ
Стаття присвячена дослідженню фінансових механізмів субвенцій на енергоефективні проєкти місцевим бюджетам в Україні. Проаналізовано правові засади надання субвенцій відповідно до Бюджетного кодексу України, зокрема статті 105, та нормативних актів Кабінету Міністрів України. Визначено ключові принципи розподілу міжбюджетних трансфертів - об'єктивності, єдності, збалансованого розвитку та цільового використання коштів. Досліджено вплив воєнного стану на перерозподіл субвенційних ресурсів та регуляторну нестабільність, спричинену призупиненням дії статті 24-1 Бюджетного кодексу щодо Державного фонду регіонального розвитку. Проаналізовано фіскальну спроможність місцевих бюджетів, волатильність капітальних видатків територіальних громад та проблеми співфінансування проєктів. На основі даних Національного дослідження USAID та IFC підтверджено високу соціально-економічну ефективність енергоефективних заходів - економія електроенергії до 71 %, тепла - 10-24 %, газу - 12-40 %. Ідентифіковано системні бар'єри (фінансовий дефіцит, кадровий голод, невикористані залишки трансфертів) та запропоновано рекомендації щодо стабілізації цільового фінансування, уточнення джерел співфінансування та розвитку інституційної спроможності територіальних громад.
Авторське право (c) 2026 Яніна Белінська, Ізабела Адамічкова, Дана Андрухович, Поліна Юр’єва https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
УПРАВЛІНСЬКІ ОСНОВИ РЕСУРСОЗБЕРЕЖЕННЯ НА СУЧАСНИХ МАШИНОБУДІВНИХ ПІДПРИЄМСТВАХ
У статті розглянуто управлінські засади ресурсозбереження на підприємствах машинобудівної галузі України. Розкрито проблеми управління ресурсозбереженням, визначено організаційно-економічну сутність цього процесу на сучасних машинобудівних підприємствах, проаналізовано фактори, що впливають на ефективність ресурсозбереження, та описано етапи формування механізму управління ресурсозбереженням. Окрему увагу приділено системі організаційного менеджменту, яка забезпечує прийняття управлінських рішень щодо реалізації проектів ресурсозбереження, а також запропоновано методику ранжування інвестиційних проектів у цій сфері для оптимізації управлінських рішень. Наукова новизна дослідження полягає у систематизації теоретико-прикладних підходів до реалізації політики ресурсозбереження та прийняття управлінських рішень на сучасних підприємствах машинобудівної галузі України.
Авторське право (c) 2026 Вікторія Білик https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
АНАЛІТИЧНО-СТАТИСТИЧНА МОДЕЛЬ ВИРОБНИЦТВА ЕЛЕКТРОМОБІЛІВ: ГАРМОНІЗАЦІЯ КАПІТАЛОЄМНОСТІ ТА ТЕХНОЛОГІЧНОГО СТАРІННЯ
Виробництво електромобілів характеризується часовим дисбалансом між довгостроковими капіталомісткими інвестиціями у гігафабрики та короткими інноваційними циклами розвитку батарейних технологій, що підвищує ризики морального старіння активів. Метою статті є розроблення концептуальної моделі гармонізації капіталоємності та технологічного старіння у виробництві електромобілів шляхом інтеграції технологій Індустрії 4.0 та інструментів штучного інтелекту. Обґрунтовано, що традиційна стратегія зниження собівартості на основі ефекту масштабу втрачає ефективність в умовах технологічної турбулентності. Запропоновано гібридну модель управління виробничими потужностями, орієнтовану на оптимізацію часу, яка знижує темпи морального старіння основних фондів і підвищує інвестиційну привабливість проєктів у галузі електромобілів.
Авторське право (c) 2026 В'ячеслав Вороненко, Леонід Мельник, Олександр Маценко, Ігор Гриценко, Олександра Борисенко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ПРОСТОРОВА СТРУКТУРА ТУРИСТИЧНОЇ ІНФРАСТРУКТУРИ УКРАЇНИ
У статті здійснено інтегральне оцінювання рівня розвитку туристичної інфраструктури областей України з метою виявлення просторових диспропорцій та структурних відмінностей у її формуванні. Методологічну основу дослідження становить композитний підхід, що передбачає агрегування нормованих показників-індикаторів – матеріально-ресурсного, соціально-еколого-економічного та інноваційно-інклюзивного блоків з урахуванням воєнно-безпекових чинників. На основі інтервального групування регіонів виокремлено ядро, напівпериферійні та периферійні зони розвитку туристичної інфраструктури. Проведеним аналізом чутливості задіяних факторів підтверджено стабільну стійкість міжрегіонального ранжування при помірному варіюванні ваг блоків. Отримані результати формують аналітичну основу для диференціації регіональної політики розвитку та відновлення туристичної інфраструктури в умовах воєнних трансформацій економіки.
Авторське право (c) 2026 Тетяна Герасименко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ТРАНСФОРМАЦІЯ ПІДХОДІВ ДО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ЕКОНОМІЧНОЇ БЕЗПЕКИ ПІДПРИЄМСТВ ХАРЧОВОЇ ПРОМИСЛОВОСТІ
У статті визначено, що традиційні підходи до забезпечення економічної безпеки через фрагментарність управлінських рішень, реактивний характер заходів та недостатнє врахування довгострокових цілей розвитку підприємств поступово втрачають свою ефективність у динамічному та нестабільному економічному середовищі. Розкрито сутність економічної безпеки підприємства. Визначено, що сучасна парадигма економічної безпеки ґрунтується на переході від концепції статичної захищеності до моделі динамічної стійкості, що передбачає здатність підприємства адаптуватися до структурних змін, зберігати функціональну цілісність і забезпечувати безперервність розвитку. Запропоновано схематичне зображення еволюції підходів до забезпечення економічної безпеки підприємств, починаючи від захисного підходу, ресурсного, функціонального, системного до адаптивно-стратегічного, який дозволяє трактувати економічну безпеку, як безперервний процес відтворення стійкості та формування конкурентних переваг підприємств харчової промисловості на основі узгодження ресурсних можливостей, рівня ризиків і стратегічних цілей розвитку. Обгрунтовано, що еволюція підходів до забезпечення економічної безпеки підприємств відображає перехід від реактивних і фрагментарних моделей до комплексних та стратегічно орієнтованих систем управління. Визначено основні загрози економічній безпеці підприємств харчової промисловості у розрізі таких груп: фінансово-економічні, виробничо-технологічні, сировинно-ресурсні, ринкові та конкурентні, кадрові та соціальні, інституційно-правові, інноваційно-інвестиційні, логістичні та інфраструктурні, екологічні та санітарні, форс-мажорні та макроекономічні. Розроблено інфо-логічну схему трансформації підходів до забезпечення економічної безпеки підприємств харчової промисловості. Умотивовано , що за сучасних умов економічна безпека виходить за межі суто захисної функції, орієнтованої на нейтралізацію загроз і мінімізацію втрат, та набуває стратегічного змісту, інтегруючись у систему управління розвитком підприємства.
Авторське право (c) 2026 Оксана Гривківська, Олена Драган, Юлія Левченко, Олександр Тимченко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
КОРПОРАТИВНА КУЛЬТУРА ПІДПРИЄМСТВ В УМОВАХ СУЧАСНИХ ВИКЛИКІВ: КОНЦЕПТУАЛЬНА МОДЕЛЬ ТРАНСФОРМАЦІЇ ТА ВПЛИВ НА РЕЗУЛЬТАТИ ДІЯЛЬНОСТІ
У статті досліджено трансформаційну динаміку корпоративної культури підприємств в умовах сучасних викликів. Корпоративну культуру обґрунтовано з позицій інтеграції трьох класичних теоретичних підходів: інституціонального, поведінкового та теорії людського капіталу. Визначено сутність, структурні елементи та функції корпоративної культури. Обґрунтовано напрями трансформації корпоративної культури: перехід від ієрархічності до гнучкості, перехід від формального патерналізму до партнерства, інституціоналізація соціальної відповідальності, цифровізація корпоративної взаємодії, формування культури стійкості. Доведено, що корпоративна культура, сформована з урахуванням сучасних вимог, знижує поведінкові ризики, забезпечує координацію, підвищує ефективність людського капіталу, формує довгострокову стабільність підприємств. Таким чином, вона переходить із категорії «м’яких» чинників у площину стратегічного управління та формування економічної безпеки, стає економічним ресурсом стратегічної безпеки підприємств. Запропоновано концептуальну модель трансформації корпоративної культури підприємств, яка демонструє причинно-наслідкові зв’язки між зовнішніми детермінантами, внутрішніми організаційними змінами та соціально-економічними ефектами (підвищення гнучкості та адаптивності, зниження транзакційних витрат, підвищення мотивації, зменшення плинності кадрів, зростання продуктивності праці, підвищення репутаційного капіталу, зростання інвестиційної привабливості, підвищення довгострокової конкурентоспроможності підприємств). Практичне значення розробленої концептуальної моделі полягає у можливості її застосування для стратегічного управління підприємствами, оцінювання рівня організаційної стійкості та підвищення ефективності використання людського капіталу. Результати дослідження можуть бути використані як методологічна основа для подальших емпіричних досліджень у сфері корпоративної культури та управління персоналом.
Авторське право (c) 2026 Марія Диха, Валерій Диха, Сергій Матюх https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
РЕАЛІЗАЦІЯ ЦИФРОВОЇ ТРАНСФОРМАЦІЇ В УКРАЇНІ: ПРОБЛЕМИ ТА ПЕРСПЕКТИВНІ ШЛЯХИ ЇХ ВИРІШЕННЯ
У статті розглянуто проблематику реалізації цифрової трансформації в Україні на прикладі галузі культури і мистецтв. Узагальнено основні проблеми, що стають на заваді ефективного інтегрування цифрових технологій та їх використання в системі публічного управління галузі культури і мистецтв (комунікаційна бюрократія між суб’єктами системи публічного управління; відсутність необхідної кількості кваліфікованих фахівців; низький рівень фінансування; недостатній піар успішних цифрових артпроєктів та культурних практик; цифровий розрив та ін.). А також запропоновано перспективні шляхи їх подолання (впровадження інноваційних цифрових технологій; інтегрування цифрового інструментарію на всіх етапах комунікації з громадянами; посилення співпраці з міжнародними партнерами, як на рівні державних інституцій, так і громадських організацій та фондів; удосконалення рівня цифрової комунікації між суб’єктами публічного управління галузі культури і мистецтв та ін.).
Авторське право (c) 2026 Олександр Заїка https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
МАРКЕТИНГ ПОСІВНОГО МАТЕРІАЛУ МІЖНАРОДНИХ ТА УКРАЇНСЬКИХ КОМПАНІЙ
У статті досліджено особливості маркетингової діяльності українських та міжнародних насіннєвих компаній на ринку посівного матеріалу. Проаналізовано основні маркетингові стратегії, які використовуються виробниками насіння для просування продукції, формування конкурентних переваг і розширення ринкової частки. Визначено ключові інструменти маркетингу, зокрема, інноваційна товарна політика, брендинг, цифрові комунікації та сервісний супровід аграрних підприємств. Проведено порівняльний аналіз маркетингових підходів міжнародних та українських компаній. Встановлено, що міжнародні виробники орієнтуються на інновації, наукові дослідження та глобальні маркетингові стратегії, тоді як національні компанії використовують переважно цінову конкуренцію та локальну адаптацію продукції. Обґрунтовано перспективні напрями розвитку маркетингової діяльності на ринку посівного матеріалу в Україні.
Авторське право (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ТРАНСФОРМАЦІЯ МАРКЕТИНГУ НА ПРОМИСЛОВИХ ПІДПРИЄМСТВАХ В УМОВАХ НЕВИЗНАЧЕНОСТІ
У статті досліджено особливості трансформації маркетингової діяльності на промислових підприємствах в умовах підвищеної невизначеності зовнішнього середовища та прискорення технологічних змін. Обґрунтовано, що геополітичні ризики, порушення логістичних ланцюгів, нестабільність ринків збуту, кадрові обмеження та цифрова трансформація зумовлюють необхідність переходу від традиційної B2B-моделі маркетингу до клієнтоорієнтованої, цифрово орієнтованої та адаптивної парадигми управління взаємодією з ринком. Розкрито роль цифровізації, аналітики даних і технологічних інновацій як ключових драйверів модернізації промислового маркетингу, що забезпечують розвиток омніканальних комунікацій, персоналізацію B2B-пропозицій, автоматизацію маркетингових процесів і формування довгострокових партнерських відносин з корпоративними клієнтами. Узагальнено зарубіжний досвід трансформації маркетингу промислових підприємств на основі платформних бізнес-моделей, інтеграції маркетингу з інноваційною діяльністю та використання аналітики великих даних для прогнозування попиту. Визначено напрями цифрової трансформації маркетингу промислових підприємств.
Авторське право (c) 2026 Ірина Каліна, Лідія Романова, Наталія Шуляр https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ТЕОРІЯ ІГОР ЯК ІНСТРУМЕНТ МОДЕЛЮВАННЯ РОЗВИТКУ ЛЮДСЬКОГО КАПІТАЛУ В УМОВАХ КОНКУРЕНТНОГО РИНКУ ПРАЦІ
У статті досліджено застосування апарату теорії статистичних ігор для моделювання процесу прийняття рішень щодо інвестицій в людський капітал (вибір професії) в умовах економічної невизначеності. На прикладі гіпотетичної матриці виграшів для трьох освітніх траєкторій (ІТ, економічна, робітнича професія) проаналізовано вплив суб'єктивної схильності до ризику на оптимальний вибір. За допомогою критеріїв Вальда (максимін), Севіджа (мінімаксного ризику) та Гурвіца показано, що оптимальна стратегія залежить не від об'єктивної дохідності, а від психологічної установки індивіда: крайній песимізм призводить до вибору стабільної робітничої професії (S3), тоді як прагнення уникнути жалю про упущену вигоду — до вибору високоризикової ІТ-спеціальності (S1). Дослідження виявляє «пастку раціональності», де індивідуально раціональний вибір «безпечної» професії (S3), продиктований страхом фінансової катастрофи, може призводити до колективно субоптимального результату (дефіциту інноваційних кадрів на макрорівні). Наголошується на практичному застосуванні моделі у профорієнтації та обґрунтуванні державної політики, спрямованої на соціальне страхування ризиків з метою стимулювання вибору, оптимального для довгострокового економічного розвитку.
Авторське право (c) 2026 Віталія Койбічук, Дмитро Пархоменко, Ірина Сотник, Євген Коваленко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
СУЧАСНИЙ МЕХАНІЗМ ТРАНСФОРМАЦІЇ БАНКІВСЬКОГО СЕКТОРУ ПІД ВПЛИВОМ ФІНАНСОВИХ ТЕХНОЛОГІЙ
Стаття присвячена розробці механізму цифрової трансформації банків та визначення підходів до його реалізації. Підкреслено, що ефективність банківської бізнес-моделі в останні роки значною мірою зросла саме через цифровізацію основних внутрішніх бізнес-процесів, механізмів взаємодії з клієнтами та впровадженням інноваційних продуктів, а також в цілому інноваційного розвитку банківської сфери, що підтримується впровадженням передових цифрових технологій. Сформульовано п’ять етапів цифрової трансформації банків. Розглянуто елементи механізму цифрової трансформації банківського сектору. Окреслені найбільш популярні фінансові технології під впливом яких здійснюється цифрова трансформація банків України. Визначено три підходи до цифрової трансформації банківської системи: технологічний підхід; стратегічний підхід; підхід «стійкої цифрової трансформації», надана характеристика кожного з зазначених підходів.
Авторське право (c) 2026 Дмитро Кретов https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ОЦІНКА МІЖНАРОДНОЇ ПРАКТИКИ ВИКОРИСТАННЯ ПРИВАТНО-ПУБЛІЧНОГО ПАРТНЕРСТВА У ЗАЛУЧЕННІ ІНВЕСТИЦІЙ
У статті досліджено зарубіжний досвід залучення інвестицій на засадах приватно-публічного партнерства (ППП) як важливого інструменту державної інвестиційної політики. Обґрунтовано, що ППП у міжнародній практиці виступає не лише формою фінансування інфраструктурних проєктів, а комплексним механізмом поєднання ресурсів держави та бізнесу для створення і модернізації суспільно значущої інфраструктури. Визначено, що ефективність ППП залежить від якості нормативно-правового середовища, інституційної спроможності держави, застосування інструментів оцінки ефективності (VfM, PSC), прозорості процедур, належного розподілу ризиків та фіскального контролю. Проаналізовано тенденції розвитку глобального ринку ППП у 2022-2024 рр. Встановлено, що його динаміка характеризувалася зниженням кількості угод під впливом макроекономічної та геополітичної нестабільності, однак ППП зберегло значення важливого механізму реалізації інфраструктурних і соціально значущих проєктів. Виявлено істотну регіональну мінливість ринку: у 2024 р. посилилася роль Європи, тоді як частка Азії, Північної та Латинської Америки скоротилася. Окрему увагу приділено європейському ринку ППП у 2024 р., для якого характерними стали зменшення сукупної вартості угод, скорочення середнього розміру трансакцій, зростання частки невеликих проєктів і посилення державно-оплачуваних моделей на основі платежів за доступність. Показано, що поряд із домінуванням транспортної інфраструктури зростає роль освітніх, медичних, екологічних, цифрових і комунальних проєктів. Автором зроблено висновок, що сучасний ринок ППП еволюціонує у напрямі більш гнучкої, диверсифікованої та ризик-чутливої моделі. Для України обґрунтовано необхідність формування власної інституційно узгодженої системи ППП, здатної забезпечити відновлення, модернізацію та довгострокове залучення приватного капіталу.
Авторське право (c) 2026 Олег Мальський https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ТРАНСФОРМАЦІЯ РЕГІОНАЛЬНОЇ ЕКОНОМІКИ УКРАЇНИ: ІННОВАЦІЙНИЙ МЕХАНІЗМ ПОВОЄННОГО ВІДНОВЛЕННЯ В ПАРАДИГМІ ЄВРОПЕЙСЬКОГО ЗЕЛЕНОГО КУРСУ
У статті досліджено теоретико-методологічні засади та прикладні аспекти трансформації регіональної економіки України в умовах повоєнного відновлення крізь призму реалізації положень Європейського зеленого курсу. Актуальність теми зумовлена необхідністю не лише фізичної відбудови зруйнованих територій, а й структурної модернізації регіональних господарських систем на інноваційних, кліматично нейтральних та ресурсоефективних засадах. Метою статті є обґрунтування інноваційного механізму повоєнної реконструкції регіональної економіки з урахуванням євроінтеграційних пріоритетів, зеленого енергетичного переходу та принципів сталого розвитку. Методологічну основу дослідження становлять системний, просторово-структурний, інституційний та порівняльний підходи, що дозволили узагальнити європейський досвід зеленої трансформації та адаптувати його до умов України. Проаналізовано стратегічні документи ЄС, міжнародних фінансових організацій і наукові підходи до фінансування, інституційного забезпечення та технологічної модернізації відбудови. Обґрунтовано ключові напрями трансформації регіональної економіки, зокрема розвиток відновлюваної енергетики, декарбонізацію промисловості, впровадження смарт-спеціалізації, формування регіональних інноваційних систем і кластерів зеленої економіки. Визначено роль міжнародних партнерів у формуванні фінансово-інвестиційної архітектури відбудови. Наукова новизна полягає у формуванні комплексного інноваційного механізму повоєнного відновлення регіонів у парадигмі Європейського зеленого курсу. Практичне значення результатів полягає у можливості їх використання при розробленні стратегій регіонального розвитку, програм відбудови та політик зеленої трансформації України.
Авторське право (c) 2026 Руслан Манн, Гліб Баранов https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ КОНКУРЕНТОСПРОМОЖНОСТІ ІННОВАЦІЙНИХ БІЗНЕС-МОДЕЛЕЙ В УМОВАХ ЦИФРОВІЗАЦІЇ НАЦІОНАЛЬНОЇ ЕКОНОМІКИ
У статті досліджено проблеми забезпечення конкурентоспроможності інноваційних бізнес-моделей в умовах цифровізації національної економіки, підкреслюючи, що цифрова трансформація виступає ключовим чинником підвищення ефективності бізнесу, створення нових джерел цінності та формування стійких конкурентних переваг підприємств. Розглянуто теоретичні засади сутності бізнес-моделі, її еволюцію та особливості трансформації під впливом інновацій і цифрових технологій. Обґрунтовано роль інноваційних бізнес-моделей як інструменту адаптації підприємств до динамічного середовища, що характеризується високим рівнем невизначеності, технологічних змін і посилення конкуренції. Проаналізовано ключові фактори конкурентоспроможності інноваційних бізнес-моделей, зокрема технологічні, організаційні, фінансові, ринкові, інституційні та безпекові, що формують комплексну основу ефективного функціонування підприємств у цифровому середовищі. Встановлено, що цифровізація сприяє трансформації бізнес-процесів, підвищує значення data-driven підходів до управління, водночас створюючи нові виклики, пов’язані з кібербезпекою, необхідністю значних інвестицій та адаптацією до швидких змін. Особливу увагу приділено розробленню механізму забезпечення конкурентоспроможності інноваційних бізнес-моделей, який базується на інтеграції стратегічної, цифрової, аналітичної, інноваційної, ризик-орієнтованої та ESG-складових. Доведено, що ефективність такого механізму визначається рівнем синергії між його елементами, а також здатністю підприємств до адаптації, гнучкості та використання сучасних цифрових інструментів. Виокремлено ключові проблеми, що стримують розвиток інноваційних бізнес-моделей, зокрема недостатній рівень цифрової зрілості підприємств, обмеженість інвестиційних ресурсів, нестабільність зовнішнього середовища та вплив воєнних викликів. Обґрунтовано необхідність формування комплексного підходу до забезпечення конкурентоспроможності бізнесу, що передбачає інтеграцію інновацій, цифрових технологій та сучасних управлінських практик. Реалізація запропонованих підходів сприятиме підвищенню ефективності діяльності підприємств, формуванню стійких конкурентних переваг та забезпеченню їх довгострокового розвитку в умовах цифровізації національної економіки.
Авторське право (c) 2026 Євген Масленніков, Юрій Мельник https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ДОСВІД ВПРОВАДЖЕННЯ SMART РІШЕНЬ ДЛЯ СТАЛОГО РОЗВИТКУ ГРОМАД
У статті обґрунтовано значимість smart рішень, впровадження яких відіграє ключову роль у формуванні інноваційного потенціалу територій, оскільки сприяє оптимізації використання ресурсів, підвищенню якості публічних послуг, стимулюванню підприємницької активності та зміцненню соціальної згуртованості, дозволяє громадам швидше реагувати на виклики, підвищувати свою конкурентоспроможність і забезпечувати довгостроковий розвиток. Досліджено досвід європейських країн, які накопичили значний практичний досвід впровадження smart рішень у різних сферах забезпечення сталого розвитку. Узагальнено smart ініціативи, які впроваджено у європейських містах Данії, Іспанії, Нідерландів, Норвегії, Фінляндії, Франції, Швейцарії, Швеції. Систематизовано кращі практики, які міста демонструють у різних сферах. Виокремлено низку спільних закономірностей: більшість країн орієнтуються на комплексний підхід, де цифровізація поєднується з екологічною сталістю та соціальною інклюзією. З’ясовано, що розвиток smart mobility та «зеленої» інфраструктури європейських міст є визначальними для зниження викидів і підвищення якості життя. Спільним для всіх країн є пріоритетність розвитку людського капіталу, цифрової грамотності та освітніх програм. Проаналізовано, систематизовано та узагальнено досвід впровадження smart рішень у сільських громадах Греції, Данії, Італії, Латвії, Литви, Польщі, Фінляндії, Чехії, який є цінним з огляду на його комплексність, адаптивність і орієнтацію на довгостроковий ефект. З’ясовано, що в цілому європейський досвід розвитку smart громад у своїй основі поєднує цифровізацію управління, інноваційну економіку, сталу мобільність, екологічно орієнтоване середовище, високу якість життя, активну участь громадян та сучасну інфраструктуру. Кожна з цих складових є не лише самостійним напрямом трансформації, а й елементом інтегрованої системи сталого розвитку, що підсилює інші компоненти. Зазначено про можливість адаптації досвіду європейських країн для сталого, інноваційного розвитку громад в Україні не шляхом прямого копіювання, а через їх осмислене пристосування до національних, інституційних та соціально-економічних умов.
Авторське право (c) 2026 Артем Мацерук https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ІНСТИТУЦІЙНІ БАР’ЄРИ РЕАЛІЗАЦІЇ ПОТЕНЦІАЛУ АГЛОМЕРАЦІЙ ЯК ДРАЙВЕРІВ РЕГІОНАЛЬНОГО РОЗВИТКУ В УКРАЇНІ
Досліджено інституційні перешкоди та бар’єри, які впливають на реалізацію потенціалу агломерацій як драйверів регіонального розвитку в Україні, зокрема в умовах воєнного стану. На основі експертного опитування та глибинних інтерв’ю з різними стейкхолдерами проведено аналіз викликів розвитку агломерацій в Україні і, зокрема, Львівської агломерації. Ідентифіковано формальні (відсутність інституційного забезпечення функціонування агломерацій та ефективної моделі врядування; механізмів стратегічного та просторового планування розвитку агломерацій; регламентованих механізмів фінансового стимулювання розвитку співробітництва територіальних громад) та поведінкові (брак довіри між громадами; низький рівень вмотивованості громад до співпраці; нестача позитивного досвіду співробітництва) проблеми реалізації потенціалу агломерацій як драйверів регіонального розвитку.
Авторське право (c) 2026 Мар’яна Мельник, Ірина Лещух https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
КЛЮЧОВІ АСПЕКТИ ЦИФРОВОЇ ТРАНСФОРМАЦІЇ ПІДПРИЄМСТВ ПРОМИСЛОВОГО КОМПЛЕКСУ УКРАЇНИ
У статті досліджено ключові аспекти цифрової трансформації підприємств промислового комплексу України в умовах воєнної економіки, руйнування виробничої інфраструктури, логістичних обмежень та потреби прискореного повоєнного відновлення. Обґрунтовано, що цифрова трансформація промислових підприємств є не локальним оновленням ІТ-рішень, а комплексним стратегічним процесом, який передбачає перехід від фрагментарної автоматизації до інтегрованої цифрової моделі управління виробництвом. Визначено, що основою такої трансформації є використання інструментів Індустрії 4.0, наскрізних потоків даних, інтегрованих цифрових платформ, а також поєднання виробничого обладнання, ІТ-систем, логістики, планування, контролю якості та управлінської аналітики в єдиному цифровому контурі. Доведено, що перетворення даних на стратегічний актив, платформізація управління, цифровий енергомоніторинг, предиктивне технічне обслуговування та інтеграція ERP-, MES-, CRM-, SCM-систем забезпечують підвищення прозорості операцій, гнучкості виробництва, точності планування, зниження трансакційних витрат і зростання стійкості підприємств. Особливу увагу приділено кібербезпеці, розвитку цифрових компетентностей персоналу, модернізації фізичної інфраструктури та ролі індустріальних парків і європейських інноваційних мереж у прискоренні цифрової модернізації. Встановлено, що основними бар’єрами цифрової трансформації залишаються зношеність основних фондів, дефіцит інвестицій, низька цифрова зрілість, кадрові обмеження, кіберризики та інфраструктурна нестабільність. Зроблено висновок, що ефективна цифрова трансформація промислового комплексу України потребує комплексного поєднання технологічних, організаційних, інституційних та інвестиційних рішень, спрямованих на підвищення конкурентоспроможності, адаптивності та довгострокової стійкості підприємств.
Авторське право (c) 2026 Ольга Могилевська, Юрій Могилевский, Ростислав Ситик https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ОЦІНКА СТАНУ ПУБЛІЧНОГО УПРАВЛІННЯ У ГАЛУЗІ ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНОГО ГОСПОДАРСТВА
У статті здійснено комплексну оцінку стану публічного управління у галузі житлово-комунального господарства України в умовах децентралізації та воєнних викликів. Проаналізовано інституційні, фінансові та організаційні аспекти функціонування галузі. Визначено ключові проблеми управління, зокрема зношеність інфраструктури, тарифні дисбаланси, недостатність інвестицій та обмежену управлінську спроможність окремих територіальних громад. Обґрунтовано необхідність модернізації механізмів стратегічного планування, впровадження цифрових інструментів управління та посилення фінансової автономії підприємств житлово-комунального господарства. Доведено, що підвищення ефективності публічного управління у сфері житлово-комунального господарства є ключовою передумовою забезпечення сталого розвитку територій та підвищення якості життя населення.
Авторське право (c) 2026 Микола Нарівний https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ВПРОВАДЖЕННЯ SMART CITY ДЛЯ СТІЙКОГО РОЗВИТКУ ТЕРИТОРІЙ
Стаття присвячена дослідженню концепції Smart City як інноваційного проекту забезпечення сталого розвитку територій. Проаналізовано приклади впровадження Smart City у різних країнах світу, як окремих проєктів, що демонструють успішний досвід модернізації різних секторів економіки. Здійснено аналіз законодавчо-нормативного рівня вітчизняного урядування, що сприяє створенню позитивного інвестиційного клімату в Україні. Автором виділено трирівневу модель оцінки проєктів «розумного міста», яка враховує ключові аспекти з точки зору публічного управління та дозволяє системно й комплексно оцінювати проєкти, що є основою для прийняття обґрунтованих управлінських рішень щодо виділення бюджетних коштів на співфінансування проєктів. Запропоновано рекомендації щодо адаптації світового досвіду до умов України з урахуванням локальних особливостей та викликів.
Авторське право (c) 2026 Оксана Немировська https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
БАЗОВІ КОНЦЕПТИ ІНТЕГРАЛЬНОЇ ЯКОСТІ УПРАВЛІНСЬКОГО КАПІТАЛУ
У статті розглядаються базові концепти формування і розвитку інтегральної якості управлінського капіталу. Звертається увага на об’єктивні процеси взаємодії науки, аналітики і практики менеджменту. Визначається специфіка процесів біфуркації і становлення системи інтегрального менеджменту. Актуалізується розгляд процесу взаємодії менеджменту і штучного інтелекту з визначення базового принципу пріоритетності людського фактору. Розглядаються точки управлінської біфуркації та їх вплив на розвиток управлінського капіталу. Приділяється увага розгляду різних наукових підходів у дослідженнях професійної системи менеджменту. Управлінський капітал визначається як прояв фактичного розвитку професійної системи менеджменту. Пропонується до розгляду концепція тріади континуумів і розглядається їх вплив на розвиток інтегральної якості управлінського капіталу. Обґрунтовується позиція щодо важливості розвитку первинної менеджерської освіти і адаптаційного навчання діючих кадрів менеджменту. Доводиться актуальність становлення людиноцентричного континууму як адекватного середовища для розвитку управлінського капіталу з необхідним показником інтегральної якості. Пропонується до розгляду механізм впровадження моделі інтегральної якості управлінського капіталу на прикладі освітньої сфери діяльності. Визначається позиція щодо інтегральної якості управлінського капіталу як фактору інноваційного розвитку сучасного українського суспільства.
Авторське право (c) 2026 Вадим Олійник https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
MILTECH-ІНДУСТРІЯ, ЯК СТАБІЛІЗАЦІЙНИЙ ФАКТОР ДЛЯ УКРАЇНИ В ДОСИНГУЛЯРНИЙ ПЕРІОД
У статті досліджується економіко-організаційна роль України у формуванні нової архітектури спеціалізації та кооперації у глобальній індустрії військових технологій (MilTech) в умовах інтегрованої сингулярності – прогнозованого періоду 2040-2045 років, коли технологічна, демографічна, міграційна та економічна сингулярності збігаються у часі, створюючи резонуючий ефект радикальних, важкопрогнозованих змін у глобальній системі. На основі аналізу прогнозів Збігнева Бжезінського, Андерса Ослунда, Нуріеля Рубіні та інших дослідників обґрунтовується гіпотеза про перехід світу до фази черги локальних збройних конфліктів та регіональної турбулентності. Особливу увагу приділено концепції «сингулярної війни», розробленій Р. Барі Уркостою, яка доводить, що перетин технологічної, демографічної та політичної сингулярностей призводить до нелінійних наслідків, де традиційні моделі безпеки втрачають ефективність. У дослідженні доведено, що Україна не може конкурувати у розробці та виробництві надсучасних напівпровідникових технологій (3-5 нм) через заборонно високі капітальні витрати та відсутність технологічного досвіду. Однак вона має унікальні перспективи у виробництві чипів старших техпроцесів (90-180 нм) – технологічного діапазону, достатнього для переважної більшості військової електроніки, включаючи дрони, системи радіоелектронної боротьби, засоби зв'язку та системи управління вогнем. Показано, що з огляду на перетворення України на центр розробки нових військових технологій для армій партнерів та союзників, відкривається стратегічна можливість створення повноциклічного оборонного виробництва: від компонентної бази до кінцевих виробів, що забезпечить технологічний суверенітет як для України, так і для партнерів. У дослідженні розраховано необхідний обсяг експорту озброєнь та військових послуг для збалансування видатків на оборону на рівні 2025 року, що оцінюється у $18-22 млрд щорічно, що дозволить перекрити 30-40% потреб у фінансуванні Збройних Сил України. Проаналізовано інвестиційні параметри створення власного напівпровідникового виробництва з орієнтовною вартістю $2-3 млрд та терміном окупності 7-10 років. Обґрунтовано економічну доцільність тотальної роботизації: заміщення до 80% бойових функцій роботизованими системами вартістю $10-50 тис. за одиницю проти річної вартості утримання військовослужбовця $35-45 тис. Інвестиції $5 млрд у роботизацію (30 тис. наземних роботизованих систем, 7 млн дронів на рік, морські БПЛА, системи медичної логістики) окупаються менш ніж за 8 місяців за рахунок заміщення 200 тис. військовослужбовців з річною вартістю утримання $8 млрд. Запропоновано економічну модель стабілізації України через оборонну спеціалізацію в досингулярний період. Дослідження виконано з використанням пошукових платформ та платформ мовного штучного інтелекту, проте тема, напрямок, методологія та висновки є виключно авторськими.
Авторське право (c) 2026 Віталій Опанасюк, Сергій Павловський https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ПЕРЕХІД ДО ЦІЛІСНОГО РОЗУМІННЯ ОРГАНІЗАЦІЙНОЇ ПОВЕДІНКИ: РОЛЬ ЕМОЦІЙ У СУЧАСНОМУ МЕНЕДЖМЕНТІ
У статті представлено огляд сучасних досліджень емоцій в організаційній поведінці, що підкреслюють зростаючу роль емоцій у функціонуванні організацій. Обґрунтовано актуальність вивчення емоцій, як важливого чинника організаційної поведінки та необхідність інтеграції емоційного виміру в традиційні когнітивно-раціональні підходи. Зростання ролі сфери послуг, цифровізація та інтенсифікація комунікацій суттєво підвищили значення емоційної компетентності. Здатність розпізнавати, інтерпретувати та адекватно реагувати на емоції в динамічних умовах стає критичною для ефективної взаємодії та організаційної результативності. Дослідження емоцій на робочому місці відображають перехід до цілісного розуміння організаційної поведінки та створюють основу для практично орієнтованих моделей управління, що враховують як раціональні, так і емоційні аспекти діяльності персоналу.
Авторське право (c) 2026 Наталія Польова, Олеся Касяненко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ОПТИМІЗАЦІЯ АСОРТИМЕНТНОЇ ПОЛІТИКИ ТОРГОВЕЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА В ЕПОХУ ЕЛЕКТРОННОЇ КОМЕРЦІЇ
У статті досліджено теоретико-методичні засади формування та аналізу асортиментної політики торговельного підприємства в умовах розвитку електронної комерції. Проаналізовано сучасні тенденції розвитку роздрібної торгівлі в Україні, зокрема структурні зміни ринку та споживчі тренди 2025 року. На прикладі магазину харчових продуктів «Good Shop» здійснено комплексну оцінку асортиментного портфеля із застосуванням сучасних методичних інструментів стратегічного аналізу, зокрема SWOT-аналізу, структурної оцінки ширини та глибини асортименту, ABC-XYZ-аналізу, матриць БКГ, Мак-Кінсі та ADL. Визначено стратегічні позиції окремих товарних категорій, їхній внесок у формування доходу, стабільність попиту та перспективи розвитку. Запропоновані підходи спрямовані на підвищення ефективності управління товарним портфелем, зміцнення ринкових позицій підприємства та забезпечення його довгострокового розвитку в умовах цифровізації торгівлі.
Авторське право (c) 2026 Лідія Романова, Аліна Бергер, Сергій Кохан https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ВІДНОВЛЕННЯ ТА РОЗВИТОК ПІДПРИЄМСТВ У СУЧАСНИХ УМОВАХ
У статті розкрито теоретико-методологічні засади відновлення та розвитку підприємств у сучасних умовах економічної нестабільності та воєнних викликів. Досліджено сутність концепцій управління стійкістю (resilience management), стратегічного оновлення (strategic renewal) та трансформаційного відновлення (transformational recovery) як базових компонентів нової парадигми посткризового управління. Узагальнено підходи до формування системи механізмів відновлення підприємств, що включають фінансово-економічні, інституційно-регуляторні, управлінські, інноваційні, а також еколого-соціальні інструменти. Показано, що ефективне поєднання зазначених механізмів сприяє підвищенню стійкості бізнесу, конкурентоспроможності та формуванню передумов сталого економічного зростання. Обґрунтовано роль цифровізації, інноваційного оновлення й соціальної відповідальності бізнесу як ключових чинників відновлення підприємств у посткризовий період.
Авторське право (c) 2026 Наталія Скопенко, Владислав Голобородько, Олена Баталова https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
МАРКЕТИНГОВА ТОВАРНА ПОЛІТИКА ЯК СТРАТЕГІЧНИЙ ІНСТРУМЕНТ ФОРМУВАННЯ КОНКУРЕНТНИХ ПЕРЕВАГ НА СУЧАСНИХ РИНКАХ
Стаття присвячена комплексному дослідженню маркетингової товарної політики як стратегічного інструменту формування та утримання конкурентних переваг підприємств у сучасному ринковому середовищі. Обґрунтовано, що в умовах глобалізації, цифрової трансформації та зростання споживчої свідомості традиційні чинники конкурентоспроможності вже недостатні для забезпечення стійких ринкових позицій. Визначено ключову роль здатності підприємств створювати унікальну цінність товару шляхом інтеграції класичних елементів товарної політики з сучасними тенденціями. Наукова новизна дослідження полягає в розробці концептуально нової інтегрованої моделі маркетингової товарної політики, яка системно поєднує матеріальні та нематеріальні чинники конкурентоспроможності.
Авторське право (c) 2026 Ірина Суворова, Олена Борисенко, Юлія Фісун https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
КОРПОРАТИВНА ЕКОНОМІЧНА БЕЗПЕКА В УМОВАХ ГЛОБАЛІЗАЦІЇ ТА ЦИФРОВОЇ ТРАНСФОРМАЦІЇ
Сучасні умови глобалізації та цифрової трансформації економіки зумовлюють посилення ризиків і нестабільності функціонування підприємств, що актуалізує необхідність формування ефективної системи корпоративної економічної безпеки як ключової передумови довгострокової стійкості бізнесу. Метою дослідження є теоретичне узагальнення еволюції концепції корпоративної економічної безпеки та обґрунтування сучасних напрямів її розвитку в умовах цифровізації. Встановлено, що концепція корпоративної економічної безпеки еволюціонувала від інструментів контролю витрат і захисту активів до комплексної системи управління ризиками, яка інтегрує фінансові, організаційні, інформаційні та цифрові складові. Доведено зростання значення інформаційної безпеки, комплаєнсу, корпоративної соціальної відповідальності та стратегічної адаптивності підприємств до змін макроекономічного середовища. Визначено, що ефективність системи корпоративної економічної безпеки забезпечується узгодженістю стратегічного управління, фінансової стійкості та цифрової інтеграції бізнес-процесів у межах системного підходу.
Авторське право (c) 2026 Андрій Тимошенко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ЗАРУБІЖНИЙ ДОСВІД УПРАВЛІННЯ ПРОЕКТАМИ РОЗВИТКУ ЗЕЛЕНОЇ ІНФРАСТРУКТУРИ МІСТА ТА ОСОБЛИВОСТІ ЙОГО ВПРОВАДЖЕННЯ НА ТЕРИТОРІЇ УКРАЇНИ
У статті досліджено концептуальні засади проектів розвитку зеленої інфраструктури міста як екологічної складової його сталості. Обґрунтовано актуальність їх впровадження для підвищення якості життя громади. У статті узагальнено європейський досвід управління проектами розвитку зеленої інфраструктури міста та визначено можливості впровадження таких проектів в Україні. Проаналізовано основні компоненти зеленої інфраструктури: зелене будівництво, низьковуглецева діяльність, циркулярна економічна діяльність, просторове планування суцільного озеленення території міста. Визначено організаційні напрями реалізації проектів створення та підтримки зеленої інфраструктури та її соціально-економічні й екологічні переваги. Обґрунтовано потребу формування суцільної зеленої структури міста з розвиненою економікою та інфраструктурою, нейтральним впливом на зміну клімату.
Авторське право (c) 2026 Оксана Хілуха https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ТРАНСФОРМАЦІЙНІ ПРОЦЕСИ ЦИФРОВОЇ ПОВЕДІНКИ СПОЖИВАЧІВ ПІД ЧАС ВОЄННОГО СТАНУ ТА ЇХ НАСЛІДКИ ДЛЯ БІЗНЕСУ В УКРАЇНІ
Досліджено трансформації цифрової поведінки українських споживачів в умовах воєнного стану та їхній вплив на розвиток бізнесу й формування маркетингових стратегій. Проведено опитування 50 респондентів, охарактеризовано частоту онлайн-покупок, використання цифрових платформ, довіру до інтернет-магазинів, вплив соціальних мереж і лідерів думок на прийняття рішень. Виявлено зміни у пріоритетах споживання: зростання раціональності, увага до якості, етичності та локальних брендів, підвищення ролі соціальної відповідальності компаній та підтримки вітчизняного виробника. Результати дозволяють визначити нові моделі поведінки споживачів, включно з раціональними, імпульсивними та лояльними типами, формуючи рекомендації щодо адаптації бізнесу, розвитку персоналізованих цифрових комунікацій та ефективних маркетингових стратегій у умовах невизначеності та кризових викликів.
Авторське право (c) 2026 Інна Хоменко, Валентина Москаленко, Лариса Бабаченко, Юлія Макарцева https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ВИМІР ТЕРИТОРІАЛЬНОГО МАРКЕТИНГУ В СОЦІАЛЬНО-ЕКОНОМІЧНІЙ РЕЗИЛЬЄНТНОСТІ ТЕРИТОРІЙ
Стаття обґрунтовує територіальний маркетинг і брендинг як прикладний інструментарій посилення соціально-економічної резильєнтності територій у воєнних умовах. Використано концептуально-аналітичний підхід із синтезом економічних і регіональних трактувань резильєнтності, інтерпретаційним аналізом дискурсу відбудови та логікою побудови рамки управлінських рішень, а також вторинний аналіз документів міжнародних організацій для уточнення макроекономічного й інституційного контексту відбудови. Окреслено блоки резильєнтності, що підлягають безпосередньому управлінню у відбудові – комунікаційний, соціально-економічний, підприємницький та інституційний – і доведено можливість розходження між траєкторіями зайнятості та показниками добробуту. Показано, що брендинг має бути інституціоналізованою практикою узгодження інтересів, яка пов’язує позиціювання з портфелем рішень і доказовою звітністю, а отже підтримує довіру як управлінський ресурс. Уточнено, що резильєнтне позиціювання має відмовлятися від універсальних гасел і задавати межі обіцянок через конкретні інституційні зміни та портфель рішень. Виокремлено ключові умови резильєнтної комунікації у межах територіального маркетингу – верифікованість виконання, сегментація підстав довіри для різних аудиторій, узгодження економічних індикаторів та показників добробуту.
Авторське право (c) 2026 Євген Шкуров https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ІНТЕГРОВАНИЙ ПІДХІД ДО КЛАСИФІКАЦІЇ РИЗИКІВ ТОРГОВЕЛЬНИХ ПІДПРИЄМСТВ НА ОСНОВІ ЛАНЦЮГА СТВОРЕННЯ ЦІННОСТІ
У статті розглянуто теоретико-методичні засади класифікації ризиків підприємств торгівлі з позицій процесного підходу та концепції ланцюга створення цінності М. Портера. Обґрунтовано, що сучасне бізнес-середовище характеризується підвищеним рівнем невизначеності, турбулентності та взаємозалежності ризиків, що потребує інтегрованих механізмів управління. Доведено, що традиційні класифікації ризиків не враховують динаміку зовнішнього середовища та взаємозв’язок між основними і допоміжними бізнес-процесами торговельного підприємства. Запропоновано класифікацію ризиків за етапами ланцюга створення цінності, яка дозволяє комплексно ідентифікувати ризики в межах операційної, логістичної, маркетингової, фінансової, кадрової та технологічної діяльності. Здійснено структуризацію ризиків основної (вхідна та вихідна логістика, операції, маркетинг і продажі, сервісне обслуговування) та допоміжної діяльності (інфраструктура, управління персоналом, розвиток технологій, закупівлі) підприємств торгівлі. На основі аналізу взаємозалежностей між ризиками побудовано матрицю їх взаємного впливу, що дало змогу визначити ключові зони ризику та потенційні ланцюгові ефекти. Показано, що така систематизація створює основу для впровадження інтегрованої системи ризик-менеджменту, підвищення адаптивності підприємства до зовнішніх змін і забезпечення стратегічної стійкості бізнес-моделі. Результати дослідження мають прикладне значення для формування системи управління ризиками торговельних підприємств, оскільки дозволяють визначити пріоритетні напрями мінімізації ризиків, розподіл відповідальності між підрозділами та посилити стратегічну ефективність управлінських рішень.
Авторське право (c) 2026 Олексій Шульган https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ДЕТЕРМІНАНТИ ТА ІНВЕСТИЦІЙНІ ПРОЦЕСИ КИТАЮ
У статті розкриваються детермінанти та динаміка припливу прямих іноземних інвестицій до Китаю, а також розглядаються зовнішні інвестиції банківського сектору Китаю в зарубіжні країни. Метою цієї статті є дослідження детермінант та динаміки припливу прямих іноземних інвестицій (ПІІ) до Китаю протягом 2015–2024 років, визначення ключових факторів впливу на глобальному, внутрішньому та структурному рівнях, а також врахування зв'язків між зовнішніми банківськими інвестиціями для розуміння тенденцій, викликів та можливостей для сталого розвитку. Завдання включають: (1) визначення тенденцій та волатильності припливу; (2) аналіз структур джерел/галузей; (3) виявлення точок розриву; (4) аналіз зовнішніх банківських інвестицій як додаткового потоку; та (5) формулювання рекомендацій щодо інвестиційної політики. У дослідженні використовуються офіційні дані щодо ПІІ Міністерства торгівлі (MOFCOM), доповнені банківськими звітами AMRO, звітами Конференції Організації Об'єднаних Націй з торгівлі та розвитку (UNCTAD), даними CEIC та брифінгом China Briefing. Аналітичні підходи включають аналіз тенденцій, лінійну регресію (звичайні найменші квадрати), аналіз точок розриву та графічні візуалізації для оцінки припливу, волатильності та складу джерел. У ході дослідження було отримано наступні результати. Було проведено дослідження динаміки прямих іноземних інвестицій з урахуванням впливу пандемії. Основна увага приділяється привабливості високотехнологічного сектору, а також впливу політичного фактору на репатріацію капіталу та геополітичну напруженість. Були досліджені регіональні особливості інвестиційних процесів та їх диверсифікація. Була досліджена роль BRI у зростанні прямих іноземних інвестицій, перехід від масштабу до якості інвестицій. Оригінальність дослідження полягає в наступному. Аналіз запроваджує багаторівневу нелінійну структуру, що пов'язує вхідні прямі іноземні інвестиції та вихідні банківські потоки, унікальним чином відображаючи спад 2023–2024 років, негативні чисті прямі іноземні інвестиції та структурну стійкість, які були недостатньо досліджені в попередніх дослідженнях до 2020 року. Практична цінність дослідження полягає в наступному. За результатами проведеного дослідження запропоновані рекомендації з вдосконалення інвестиційної політики, спрямовані на регуляторну передбачуваність, залучення високих технологій, поглиблення азійського партнерства та глобальної інтеграції. Рекомендації допоможуть політикам, інвесторам та бізнесу орієнтуватися в мінливому інвестиційному ландшафті подвійного потоку Китаю.
Авторське право (c) 2026 Михайло Яструбський, Мі Сінь, Ван Сюй https://creativecommons.org/licenses/by/4.0